![](https://p.medianews.bg/l/i/lik-gobleni-4-110258-1000x0.jpg)
Изложбата бе открита от секретаря на Читалището Марияна Димитрова. Тя припомни историята на гобленарското изкуство. В България за начало на гобленарското изкуство се приемат стенните платна "Плащаници", изработени във Враца още през Средновековието. В първите гоблени са преобладавали библейските мотиви, които изобразявали различни картини от живота и делата на светците. Най-близо до гобленарската техника са чипровските и котленските килими, с направата на които българската жена е претворявала своето въображение и фантазия.
Гоблените, които познаваме днес, започват да се бродират у нас едва в началото на ХХ в, когато се заимстват вече и мотиви от природата.
Наред с гоблените , бяха представени и картини на самоуки художнички от Лик, фини ръчно изплетени дантели, красиви детски комплекти и закачливи играчки, оригинални декупажи от природни материали. Цялото това богатство от цветове и багри бе съчетано с автентичните носии и предметите от бита, характерни за селото.
Специален гост на празника на красотата бе талантливата млада китаристка Йоана Шопова, която миналата година бе част от екипа наартистичната „Резиденция БАБА”, работила в селото един месец. Тя поздрави присъстващите с една от своите песни, композирани през миналото лято „Снощи е Янка от Балкана слезла” и наученото от магьосника на окарината бай Георги Димитров местно хоро „Шумадия”.
„Много се зарадвах, когато дойдох тук, защото в седмицата, в която пристигнах, се оказа, че тук организират ето това събитие. То е доказателство за самоинициативата на хората от селото. Фактът, че те се грижат за това да имат културен живот, почитат празниците, запазват традициите и обичаите. Вътре в Читалището може да се види един много красив етнокът с местните носии. Самият факт, че хората са се постарали това нещо да се запази и да се изложи в читалището, също много ме радва. Не само читалището, но и моята домакина баба Елма, както и всички други жители на село Лик, ме приемат много топло, така че аз само много хубави неща съм видяла от това село.”
Йоана допълни, че може да се върне, може и да не се върне, но със сигурност би препоръчала на свои приятели от София, които се занимават с музика и с изкуство, да посетят селото и да почерпят каквото могат като вдъхновение от него.
Накрая всички дами участнички получиха грамоти и сувенири за спомен.